Ingens minne er perfekt eller fullstendig.
Vi blander ting.
- Richard. - Beklager. Jeg kan ikke.
Vi glemmer tiden.
Richard!
Vi er på ett sted...
Du tror at din karriere
- er viktigere enn min. - Ja!
...og så et annet.
- Jeg gjorde det for deg. - Jeg vil ikke.
Og alt føles som ett langt, uunngåelig øyeblikk.
Jeg oppdro deg til å bli et usedvanlig menneske.
Tenk så på min skuffelse når jeg våkner etter fem år
og oppdager at du er helt alminnelig.
Akkurat som mor pleide å si.
"Karusellen slutter aldri å snurre."
- Du ba om en konsultasjon. - Ikke poenget.
- Infeksjonen. - Operasjon først.
- Hun har en byll... - Hun dør om jeg ikke opererer.
La oss ha én samtale.
- Meredith, hva trenger du? - Pierce kalte på meg.
Jeg trenger en konsultasjon om brystet.
- Webber, da? - Jeg kalte på dr. Grey.
Pierce, hva gjelder det?
Jeg respekterer dr. Shepherds mening,
men jeg må først debridere infeksjonen
før den stopper hjertet, lungene, alle organene hennes.
Og hun er min pasient. Jeg ønsker en konsultasjon.
Hvis ventrikkelen sprekker, kan det være katastrofalt.
Jeg kan ikke bare la det skje.
Går du inn først, dør hun på bordet ditt.
Hvis du gjør det, kan hun bli hjernedød.
Owen, kan du se på bildene? Byllen berører ventrikkelen.
Den kan forårsake hjerneødem og hjernehinnebetennelse.
Så begge kjemper mot klokken for denne jenta.
- Hvis ikke tiden er ute. - Vi vet om hjertet stanser.
- Grey, hva syns du? - Enig med Pierce.
Jeg syns vi ordner halsen og mediastinum først.
- Se på hode-CT-en. - Jeg tror fortsatt Pierce har rett.
- La meg vise deg. - Jeg kan tolke en hjerneskanning.
Jeg lærte av den beste.
Det holder. Jeg vet hva vi skal gjøre.
La oss snakke med pasienten.
Jeg fikk rotfylling.
I forrige uke, og det har vært vondt i en uke.
Jeg tenkte: Det er en rotfylling.
- Det skal være vondt. - Du skulle ha sagt det.
Hun besvimte på jobben i går,
og hun har hatt feber siden.
Holly, du fikk infeksjon etter tannlegebehandlingen
som kalles synkende nektrotiserende mediastinum.
Den spredte seg raskt til halsen og ned i brysthulen,
rommet mellom lungene hvor hjertet ligger.
Og feberen skyldes blodforgiftningen.
Jeg fant også en skade på hjernen,
og jeg syns vi skal begynne der.
Mener du at hun trenger hjernekirurgi?
Ja, umiddelbart.
Hun trenger debridering av brystet.
- Hva mener dere? - Hør her.
Du har ikke reagert på intravenøst antibiotika,
så jeg ønsker å ta en bryst-CT med kontrast
for å finne ut hvilken infeksjon som er mest presserende.
Vi tar en avgjørelse ganske snart, ok?
- Edwards? - Hei.
Hva gjør du her?
Jeg er interessert i fosterkirurgi,
og dr. Webber sa jeg kunne gjøre noen ultralyder, så...
Skal du gjøre min ultralyd?
- Hvis du ikke har noe imot det. - Nei, det går bra.
Du må lære.
- På meg. - Det er greit for meg uansett.
Nei da, det går bra.
Vi vil bare ikke vite kjønnet.
Jeg skal ta meg av det.
Der har vi føttene og tærne.
Han sitter med beina i kors som en liten buddha.
Ja, han gjør det.
- Herregud. - Hva?
- Du sa "han". - Nei da.
- Jo. Du sa "han". - Nei.
- Du sa "han". - Herregud!
Jeg sa jeg ikke ønsket å vite kjønnet!
Beklager. En nybegynnertabbe.
Hvordan ser det ut i... Hei.
- Stephanie. - Hei.
- Hvorfor... - Jeg øver.
- Ok. - Ja.
Ja.
Bare ikke la henne få vite kjønnet.
Nei.
Hun sier barnet sitter som en liten buddha, som forrige gang.
- Forrige gang? - Sånn, lille ting, du.
Jeg har operasjoner mesteparten av dagen,
så jeg rekker ikke lunsjen. Beklager.
Torres får kanskje en av gutta på beina,
og jeg går glipp av det også.
Men gratulerer. Lykke til.
Greit.
Og jeg løy nettopp for mannen min.
Det er en flott måte å starte barneoppdragelsen. Å lyve.
Glimrende. Takk, Edwards.
- Beklager, men vi er ikke ferdige. - Vi er ferdige.
FEMORAL ROTASJON KJØR
Rick, du drar av sted.
Du må gjøre det bedre enn som så
hvis du vil slå Ricks tall.
Har vi begynt?
Jeg trodde dette var oppvarmingen.
Hanskene er av. Dere vil vel ikke ha uavgjort?
Ikke gi ham forhåpninger. Han slår ikke meg.
- Drit og dra. Jeg skal opp og stå først. - Finner du deg i det?
Hva var det du sa om tallene mine?
"Fenomenale."
Dere gjør det bra.
KNEBØYNING
Begge får beinet til slutt.
- Dette er ingen konkurranse. - Er det moro?
Ja.
Setter du dem opp mot hverandre?
Jeg har meglet mellom kirurgene.
Jeg trenger ikke dette. Dette er ingen god idé.
De fant på dette.
Den som behersker det virtuelle beinet først,
får prøve beinet først.
Bare litt vennskapelig konkurranse.
Bare ikke press dem.
Det er like før, Owen.
Vi kommer til å få en som går i dag.
- Ja! Tok deg, Schultz! - Gratulerer.
Det er det fine med soldater, Hunt.
Jeg behøver ikke å presse dem. De er koblet sånn.
Greit, Carter, klar for en spasertur?
En ganske enkel fremgangsmåte.
Jeg forbereder. Robbins, du kan skjære.
Herregud, denne er god.
Har dere prøvd denne? Banankamskjell?
Nei, og absolutt ikke før kl 08.00.
- Er det ekte kamskjell? - Skal si du er livlig i dag.
Hvorfor ikke? Livet er kort.
Og nå kan jeg spise hva jeg vil til frokost.
- Ikke sant? - Jo. Du har fortjent det.
Skulle ønske jeg kunne det og holde figuren som deg.
Klapp igjen, Graham.
Jeg forbereder ferdig. Vi ses der inne.
Herregud, det var verdt det.
Jeg prøver å komme gjennom alle smakene de har
før jeg kreperer.
- Ikke si det. - Hvorfor være så alvorlig?
Fordi vi skal operere en gravid kvinne,
og jeg vet ikke om du kan...
- Jeg sa jo... - Du sa ingenting!
Du sa at du har en hjernesvulst,
men jeg vet ikke noe annet om deg.
Jeg vet ikke om du er gift.
Det er ikke avtalen. Du får tilgang til kunnskapen min.
- Den gir deg ikke tilgang til livet mitt. - Jeg mener pårørende.
Om noe skulle skje med deg, hvem ringer jeg?
Du er så irriterende!
Skilt, ingen barn.
Gift deg med jobben. Den er alltid der for deg.
Så ingen familie?
Jeg har jobben og deg og Graham.
Det er det tristeste jeg noensinne har sagt.
- Hva slags svulst er det? - Nok.
Jeg må vite om den kan påvirke motorikken eller kognisjonen din.
Du trenger ikke å vite noe...
Jeg må vite om jeg hjelper deg å behandle pasienter
med en tidsbombe i hodet!
Robbins, jeg har et team med nevrokirurger
som er langt mer erfarne enn deg,
så dine innspill nå
er bare en krenkelse av mitt privatliv.
Slutt. Glem det.
Så den er inoperabel.
- Hvem sier det? - Du er ferdig. Du kan ikke fokusere.
Du opererer ikke. Graham kan gjøre det.
- Gå og ta konsultasjoner. - Greit.
- Dr. Shepherd, har du et øyeblikk? - Jeg har nok ikke det.
Deborah Curzon. Jeg ble bedt om snakke med deg.
Jeg beklager virkelig, men jeg har ikke tid.
Dr. Shepherd, jeg ble spurt av presidenten.
Vi møttes ikke da du var i Washington.
Jeg er presidentens spesialassistent.
Ba han deg snakke med meg?
Om ledelsen av hjernekartleggingen.
- Vi har hatt den samtalen. - Jeg husker det.
Du sa nei.
I all fortrolighet: Han liker ikke å få nei.
Han mente en ny samtale var det minste du kunne gjøre.
Det var presidentens ord.
Kunne vi ikke hatt denne samtalen via e-post?
Jeg vet du er opptatt. Jeg kan vente. Jeg blir her.
Dere har allerede begynt på brystet.
Jo før jeg ser en hode-CT...
- Vi var her først. - Jeg venter.
Forsiktig.
Mye verre enn simulatoren.
Ja. Det går bra.
Du får det til. Bare konsentrer deg.
Ja. Hvordan føles det?
- Fantastisk. - Ja vel?
Fryktelig vanskelig.
Hvis jeg hadde en dollar for hver gang du sa det om noe,
skulle jeg kjøpt hele fabrikken.
Klapp igjen, Schultz. Han er misunnelig.
Du skal få se.
Bare vent.
Jeg klarer det.
- Slipp meg. - Skal bli.
- Ikke fall, nå. - Schultz.
Stilig!
- Kan prøve trappen? - Det er nok for en dag.
De tror ikke du kan.
- Jeg klarer det. - Nei, ikke gjør det.
Nei!
Jordan!
Vi trenger nevrologisk nå!
Kan være hjernerystelse, men det virker som en blødning.
Jeg har ringt CT.
Det går vel bra med ham?
Han er min beste venn. Han må klare seg.
- Vi skal ta oss av ham. - Ses vi på OS-en?
Nei. Bli hos Rick. Du har gjort nok.
Er det min feil?
Presset jeg ham for mye?
Kan jeg få en 3D-modell av karsystemet også?
- Trenger du det? - Vi trenger bilder.
Etter din mening.
Jeg kommer straks.
Derek, hvorfor kjemper du imot dette?
- Pierce og jeg er enige... - Unnskyld, men jeg tror dere tar feil,
og hun ba om min mening.
- Hun ba om min mening også. - Ja visst.
Hun tenkte vel at du kunne overtale meg.
Jeg trenger en 3D-modell av hjerteposen.
- Se på dette. - Nei. Se på den.
Han spiser ikke sammen med meg mer.
Grey er i sengen min og på badet mitt.
Jeg pleide å spise med kjæresten ved et bord.
Er jeg rar?
Jeg gjorde en ultralyd på April Kepner i dag.
Det er mye rarere.
Det kunne vært ditt barn.
Jo, ikke snakk.
Jeg er dårlig på dette, og jeg tar sikkert feil,
men jeg tror det er noe galt med Jackson og Aprils baby.
Mannen din kan virkelig være sta.
Du skulle ikke ha ringt meg. Han er sta for å irritere meg.
- Eller kanskje det er noe med deg. - Slutt.
Du kan også være sta. Du er det. Jeg har sett det.
- Var hun enig for å irritere ham? - Det skal to til.
Jeg var enig fordi du har rett.
Men du skulle ikke ha ringt meg om du tror jeg kan overtale Derek.
Jeg ringte deg fordi du er den beste.
- Hvorfor sier du det? - Ser du? Det er deg.
- Hva feiler det deg? - Ingenting.
Hunt klandrer meg for at en pasient skadet seg.
Jeg er skilt igjen, og Arizona klandrer meg.
Jeg ødelegger alt jeg tar i.
Så med "ingenting" mente du "alt".
Bildene er klare.
- Du vil strekke en muskel. - Hva snakker du om?
Æsj. Prøver å late som du ikke stirrer på Pierce.
Øyet ditt spretter snart ut.
Hva annet kan jeg gjøre?
Jeg beklaget, og jeg tror hun hørte det.
Men neste trekk er hennes.
Nå får jeg bare sitte her og vente til hun kommer til meg.
God idé.
Bare sitte stille og stirre som et kryp.
Det gir deg bare åreforkalkning
og kontaktforbud.
Hva er det?
Hvorfor drikker du det?
Det er en grønnkål-smoothie. Den er sunn.
- Grønnkål er supermat. - Det ser ut som galle.
Smaker ikke stort bedre.
Jeg holder meg bare unna Pierce.
Har du litt tid, Richard?
- Kanskje det. - Kan du se på noe?
Hvordan ser han ut?
CT-en viste en multifokal blødning med litt ødem.
Jeg vet mer når jeg har åpnet ham, men han trenger full kraniotomi.
Greit. Kall på meg når du er ute.
Jeg skylder deg en forklaring.
- Om det du hørte i forrige uke. - Du trenger ikke...
Jeg hadde et pilleproblem. Jeg ble kvitt det.
For to år siden fikk jeg tilbakefall,
og en kort periode brukte jeg oxy,
deretter i sprøyteform.
Jeg mistet noen.
Det var bunnen, og jeg har vært stoffri siden.
Derek sa alt jeg trenger, så du behøver ikke...
Jeg jobber for deg, og jeg respekterer og liker deg,
så hvis det er i orden,
vil jeg ikke henge mine jobbforbindelser
på Derek Shepherds rykte.
Jeg vil at du skal høre det fra meg.
Det er et valg å beholde meg.
- Jeg vet jeg er en risiko. - Det er vi alle.
Alle har noe.
Jeg har min egen versjon.
Det var annerledes. Det kostet på en annen måte.
Det gjør det fremdeles, og jeg kjemper med det hver dag.
Jeg antar at du gjør det samme,
helt til jeg ser noe annet.
- Ok? - Ok.
Se hvordan luften går gjennom fasciene.
- Vi må debridere halsen også. - Det skulle vært gjort.
- Du blir vel med meg? - Selvfølgelig.
Noe nytt fra mannen din?
Når han ser disse, vil han skjønne det.
Pierce, er dette mediastinum-jenta di?
Det er en massiv infeksjon. Bare på en uke?
Ja, den kan virkelig bevege seg.
Har du sett de nye skanningene? Noen økning der?
Nei, men den trenger inn i hjerteposen.
Ja, men det er kinkig.
Vi bør snakke med Derek, se hva de har funnet ut.
- Unnskyld. "Vi"? - Vent. Hvorfor er du her?
Derek ba meg ta en titt.
- Hvorfor? - Han ville ha en ny vurdering.
Selvfølgelig. Bare ikke min.
- Bare gjør det. - Jeg tror ikke jeg kan.
Det er slemt, og jeg er ikke god til å være slem.
- Vil du gjøre det? - Hva gjør jeg?
- Jeg kan ikke si det. Det er så ille. - Så hva gjør jeg her?
Jeg vil ikke vite det. Uansett klarer du det.
- Bare gjør det. - Ok.
Hei. Dette er dr. Robbins.
Jeg er Amelia Shepherds kandidat ved Grey Sloan.
Jeg ringer angående en pasient av dr. Weaver.
Nicole Herman?
Ja. Nei, jeg venter.
Er hun det? Flott.
Dr. Herman ber
om å få nevrojournalen sin sendt til dr. Shepherd.
Ja, historikk, skanninger, CT-er.
Vet du hva? Kan du sende alt sammen?
Ja. Til Robbins.
Takk. Tusen takk.
Takk for at du tar deg tid.
- Jeg har ikke mye tid. - Jeg skal komme til poenget.
Jeg skal ikke tilbake til DC uten et "ja" fra deg.
Og jeg har en hund som vil sulte i hjel, så jeg må hjem.
Hjelp meg.
- Hva slags hund har du? - Springer spaniel.
Pokker. Det er en fin hund.
Deborah, jeg skulle gjerne ha hjulpet deg,
men å takke nei til denne stillingen var det vanskeligste jeg har gjort.
Jeg gjorde det valget for familien min.
Jeg vet at han vil forstå det.
Ja.
Men det er vanskelig å si nei til ham.
Ja, men jeg gjorde det, og jeg vet at det er mulig.
Lykke til.
Hei. Har du fått noe med bud til dr. Shepherd? En journal?
Det kan ha blitt adressert til dr. Robbins.
- Jeg... - Ser du etter denne?
Ja.
Takk.
Er dette vår Nicole Herman?
Dr. Herman?
Hva skjer?
Det er ille, ikke sant?
Den er spektakulær, en diger hjernesvulst.
Ser du at den ignorerer anatomiske grenser?
Som en perfekt sommerfugl.
Den begynner i pannelappen
og går helt inn i hypotalamus.
Den er vakker.
- Viser hun symptomer? - Nei, men hun...
Hva slags symptomer ville det være?
Med denne kan det være nesten hva som helst,
fra svimmelhet, hodepine,
nedsatt syn, upassende seksuell adferd,
impulskontrollting, utmattelse...
Utmattelse?
Hun tekstet meg og sa hun måtte legge seg nedpå litt.
Hvem andre vet om dette? Folk vet vel om dette?
Ja, alle som trenger å vite det.
Men hun ønsker diskresjon.
Hvis du kan holde det for deg selv...
Selvfølgelig. Jeg holder tett.
Takk. Vi ses.
Ut fra informasjonen vi har, vil vi operere Holly nå
for å få ut så mye av brystinfeksjonen som mulig.
Vent. Var det ikke snakk om hjernekirurgi?
- Vi kan ikke vente lenger. - Jeg har vondt i halsen.
- Kan hun få litt vann? - Ikke før operasjonen.
Mamma, jeg vil bare hjem. Få meg hjem.
Hva enn dere syns er best. Si hva vi skal gjøre.
Dr. Pierce sin tilnærming er den beste.
Vi tar oss av brystinfeksjonen, og så opererer vi hjernen.
Holly?
Hva skjer med henne?
- Flytt deg. - Holly.
Luftveiene er tette, og hun er for hoven til å intubere.
Hjerterstarter og trakeotomibrett nå!
Kommer straks!
- Shepherd sa han er i koma. - Ja.
Tidlige tegn på herniering.
Det er umulig å si hvor dyp skaden er,
og det er ingen tegn til at han skal våkne.
- Jeg sa det jo. - Jeg presset ham ikke.
De presset hverandre.
- Du burde ha stoppet dem. - De er...
Du kjenner typen. Det er...
Du vet ingenting om dem.
Du vet ikke hva risiko betyr for dem.
Jordan er en 22 år gammel gutt som blir bedt om å desarmere bomber
i et supermarked fullt av familier.
Det er risiko for dem.
De må avgjøre på et øyeblikk
om personen de er i ferd med å skyte,
er en opprører med pistol
eller et skolebarn med mobiltelefon.
Det er risiko.
De ser ikke faren i å gå opp en trapp.
Du burde ha stoppet ham.
Dr. Herman?
Dr. Herman...
Robbins. Opptatt.
Unnskyld.
Trakeotomislange og dilator.
- Vi har deg. - Hva har skjedd?
Pierce utførte trakeotomi.
- Det var dette jeg var redd for. - Derfor vil jeg operere.
- Pierce, jeg tror Derek har rett. - Hva gjør du her?
Steroidene du ga henne, kan ha sprengt byllen.
Det er ingen bevis på det, og hun er hypotensiv.
Med all respekt, jeg har vært her lenger enn deg.
Du spurte meg om råd. Du ignorerte det.
Vi gjør dette. Det er avgjort.
Du overtar.
Bestill en operasjonsstue.
Så fort hun er stabil, tar jeg henne opp.
- Unnskyld. - Derek, du kan ikke bare...
Dette handler ikke om oss.
Det handler om denne jenta. Gjør vi ikke dette,
må moren bade og mate henne resten av livet.
- Jeg er sikker på dette. - Og jeg er like sikker.
- Du bruker rang her. - Meredith, hør her.
- Du har ingen rang. - Ut fra det jeg så på...
Er alle enige om at dette er dr. Pierce sin pasient?
Hun er avdelingssjef, ikke Derek,
så om noen skal bruke rang, er det hun.
Hva vil du gjøre, dr. Pierce?
Vi tar henne opp.
- Hvor lenge har det foregått? - Det bryr ikke deg.
Hvor lenge? Skjedde det brått? Var det bare i dag?
Det har skjedd mer enn én gang.
- Du er misunnelig. - Det slutter nå. Ikke mer.
Du utnytter henne.
Hva behager?
Det er hun som har makten her.
Hun foreslo det. Jeg bare scorer poeng.
Å, klapp igjen.
Dr. Robbins?
Du kan prøve. Hun er åpen for ideer.
Gå vekk, Graham.
Dr. Robbins, du må se på denne ultralyden.
Ja. Ja visst.
Er dette det jeg tror det er? Det er vel ikke det?
Det kan være type II eller III, kanskje.
- Herregud. - Hva er i veien?
Jeg burde ikke si det. Eller kanskje...
Si meg hva jeg skal gjøre.
Dette er April Kepners baby. De vet det ikke.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Ikke nevn det for noen av dem.
Jeg skal spørre Herman.
Fordi vi kan ta feil?
Det håper jeg.
Hva skjer nå?
Ta deg god tid.
Vi får deg opp så snart du er klar.
Jeg skal være klar når Jordan våkner.
Han er først.
- Når kan han gå? - Vi vet ikke når han vil våkne.
Det kan ta dager, måneder.
Jeg vil ikke gi ham opp.
Hvis vi er heldige.
Jeg vet hvordan det føles.
Det gjør jeg.
Men du bør ikke gi opp
din egen mulighet til å gå.
Jordan ville sikkert ikke ønske det.
Ja vel? Vet du hva han ønsker?
- Han er min beste venn. - Nei. Jeg mente det ikke slik.
Da jeg ble sendt hjem til rehabilitering,
ville jeg ha gitt opp.
Jeg ville gi opp hver dag.
Men Jordan
hadde en idiotisk plastfotball
som han kastet på meg hver gang jeg klaget.
I ansiktet, hardt.
Og hver dag ble jeg litt bedre,
bare for å kunne kaste den tilbake på ham.
Han reddet livet mitt.
Han kommer til å våkne.
Og når han gjør det, skal han ikke se at jeg...
At jeg stjal det han har fortjent.
Beklager, men vi... Vi vet ikke hvor...
Hva er vi for dere? Er vi søppel?
Han gikk i stykker, så dere kaster ham og går videre til neste?
Glem det.
- Han kommer til å våkne. - Rick.
Går det bra?
Det vil det.
Kan vi bare late som
om alt mellom oss er bra,
bare en liten stund?
Jeg trenger det.
Ja.
Jeg føler at alt går galt, og jeg vet ikke hva jeg skal gjøre med det.
Jeg føler
at alt jeg gjør, er galt.
Du finner ut av det.
Det vil du også.
Takk.
Savner du meg i det hele tatt?
Selvfølgelig.
Bare ikke nok.
Denne infeksjonen er langt dypere enn CT-en viste.
- Hvordan går det med deg? - Ok.
Den har festet seg i aorta ascendens.
Vær forsiktig. Jeg kommer over mange adhesjoner.
Dette ville være mye lettere
uten at de to pustet oss i nakken.
Velkommen til livet mitt.
Hjernen til den jenta kan herniere akkurat nå.
Hun tror jeg har motarbeidet henne.
Og for å være ærlig,
har jeg gitt henne god grunn til å tro det.
Men det er ikke tilfelle her. Jeg sverger.
Jeg vet det.
Jeg vet hvor frustrerende det kan være
når noen velger å bare å se deg på én måte.
Begge ligner sånn på moren.
Du lurte meg virkelig her, med Pierce.
Først middagen, og nå dette. Det vet du vel?
Ja. Beklager det.
Pulsen faller. Konstriktiv perikarditt.
Jeg må rense hele hjerteposen.
- Grey. - Jeg er her.
Kompresser og blad nummer 15.
- Ser de fortsatt på? - Det kan du stole på.
Vi vil gjerne at du ser på en ultralyd.
Må bli senere.
Ble oppkalt til et nødkeisersnitt. Du assisterer.
- Kan du unnskylde oss? - Kom og finn meg senere.
Snakket du med Graham?
- Snakket du med Graham? - Jeg var bekymret.
Robbins, jeg vet ikke hvor mange orgasmer jeg har igjen i livet,
men det kan være færre enn smaker av iskrem,
så jeg har ingen til overs.
Slutte å stjele orgasmene mine.
- Jeg prøvde ikke... - Og slutt å krenke privatlivet mitt.
Jeg var bekymret for deg.
- Det var ikke din sak. - Jeg er lege. Det er slik jeg er.
Du er syk. Og jeg vil hjelpe.
Jeg vil holde deg og pasientene våre utenfor fare,
og du hadde deg nettopp en omgang med Graham.
Graham, ok?
Og jeg tror det må være er et symptom,
og dessuten brudd på sykehuset regler.
Robbins, når man har utløpsdato om fem måneder,
er det utrolig hvor mange regler man blåser i.
Graham er en ubetydelig kirurg, og han er litt tom,
men han er ung, kjekk og i god fysisk form.
Det du så, var ikke et symptom på en svulst.
Det var et symptom på snarlig død.
Så jeg vil knulle så mange Grahamer jeg kan.
Og det støtter jeg.
Keisersnitt. Kom igjen.
Kalte du meg opp med 911?
- Er det bare meg? - Hva for noe?
Kan du holde noe i hodet ditt i to sekunder?
Jeg og Derek og denne pasienten.
Er jeg bare sta fordi det er ham?
911 for dette?
Jeg sa til en mor at ungen hennes har en misdannet ryggrad.
Jeg trenger to minutter.
To minutter.
Lov at du ikke sover i sengen min.
For vi reddet denne pasienten fra organsvikt,
men nå kan hun våkne med hjerneskade.
Hva om du hadde rett?
Hva om han ikke var en sta, vemmelig idiot?
- Hva om det er meg? - Fjern Shepherd fra ligningen.
Hvis det var en annen lege du kranglet med, meg eller...
En som var veldig dyktig, som Bailey?
Ville du ha tatt samme beslutning for pasienten din
om det ikke var ham?
- Takk. - Bare hyggelig. Og drit og dra.
Jeg tok et standpunkt mot Pierce.
Høres ikke ut som å holde seg unna henne.
Jeg visste ikke hva jeg bega meg ut på.
Jeg trodde det var en konsultasjon.
Shepherd lurte meg igjen.
Det hørtes ikke bra ut.
- Hvor skal du? - Opp. Jeg har armbåndet på.
Jeg må få nok skritt i dag.
Det føles som om jeg bare går i feil retning.
- Kanskje jeg skal be om unnskyldning. - Be om unnskyldning?
Har du ikke gjort det nok allerede?
Du er en god mann, en fantastisk kirurg.
Du burde ikke utslette deg selv for henne eller noen.
Du fortjener bedre.
Og ser hun ikke det, fortjener hun deg ikke.
Jeg er bare redd jeg har ødelagt fremgangen jeg har gjort.
Ok. Nå er jeg lei,
lei av grønnkål-smoothies og trappegang
og å høre deg snakke om Pierce.
Du høres ut som hakk i plata.
Unnskyld.
Grønnkål-raseri.
Men jeg tar ikke feil.
Ikke følg etter meg.
- Shepherd, så du etter oss? - Ja.
GREY SLOAN SYKEHUS
Jordan er våken. Han kom til seg selv.
Gudskjelov. Fantastisk.
Vent. Han er våken, men har ingen reaksjon.
Ingen ny eller tilbakevendende blødning,
men vi vet ikke hvor mye funksjon han vil gjenvinne
eller om det vil være defekter. Beklager.
Har han noen andre enn vennen sin?
Foreldrene bor i Florida. De er på vei.
- Hunt, kan vi snakkes utenfor? - Ja visst.
- Du har vel noen? - Hva mener du?
Jeg mener bare... Du prøver vel ikke å...
Det er vanskelig å takle alt dette på egen hånd.
Men du har Meredith og Derek, så...
Ja.
Og møter.
Jeg holder ut. Det er det vi gjør.
Akkurat.
Har du?
- Har du noen? - Jeg... Det er...
- Jeg klarer meg. - Jeg vet det.
Men du er rett der,
i den lille blikkboksen på plenen til broren min.
Jeg sier at jeg skal flytte,
men jeg er fremdeles i huset og ser dem stirre på hverandre.
Si ifra om du trenger noen.
- Jeg er her. - Takk.
Og takk for oppdateringen.
Jeg tror ikke jeg klarer dette. Jeg må trekke meg litt bort.
- Hva mener du? - Programmet, veteranene. Jeg...
Du hadde rett, Owen. Jeg kjenner ikke disse folkene.
Jeg prøver å hjelpe dem.
- Jeg ødelegger livet deres. - Det var et uhell.
Du kan ikke bare gi deg.
Rick vil ikke gå videre før Jordan er bra.
- Callie, det er... - Jordan blir kanskje ikke bra.
Jeg vil ikke bare kaste Rick til side og gå videre.
Jeg kan ikke det.
Du vil bare gi deg fordi det ble vanskelig?
Fordi du er såret? Det er ikke akseptabelt.
Press deg gjennom det.
Du kan ikke gi opp programmet eller Rick.
- Få ham tilbake hit. - Owen, hvorfor?
- Få ham tilbake. - Jeg vil ikke gi ham falskt håp.
Så gi ham virkelig håp.
Ok. Jeg skjønner.
Slutt å kaste fotballen i ansiktet mitt.
Hva?
Ingenting. Det fungerte.
Ok, Claire, jeg må gjøre en nevrologisk undersøkelse.
Jeg syntes du sa operasjonen var vellykket.
Vi må forsikre oss om at det ikke skjedde noe med byllen.
- Kan hun få hjerneskade? - Han bare undersøker.
Kan du følge denne?
Kan du klemme hardt?
Prøv å klemme.
Går det bra med henne?
- Dr. Shepherd? - Det ser ut som...
Forresten, hvorfor ikke spørre henne?
Holly, hvordan føler du deg?
Den andre operasjonen for byllen blir i morgen,
men jeg regner ikke med noen problemer.
Tusen takk.
Leger.
Fin forløsning av morkaken.
Stingene dine trenger forbedring, og det er overraskende.
- Nå? - Ja.
Vi må vise deg en ultralyd.
Jeg stoler ikke på meg selv, og Robbins tror vi kan ta feil.
Robbins, en fosterkirurg som ikke kan tolke en ultralyd,
er som en kokk som ikke kan koke vann.
Si hva det er snakk om.
- Hva tror du det er? - Jeg spør deg.
Jeg vil vite hva du tror du vet.
Jeg er bekymret for at det er osteogenesis imperfecta.
- Definer det. - En medfødt fødselsdefekt
hvor barnet har skjøre bein
som er lette å knekke og helt uten grunn.
I de verste tilfellene
forekommer noen ganger brudd i livmoren.
Jeg antar at vi tar feil. Det er så sjeldent.
Hvorfor mistenker du det?
Hodets størrelse og mineralisering,
ingen bevegelse i fosteret, korte lårbein som ikke har vokst.
Prognose?
Det er det jeg spør deg om.
Det er veldig trist.
Hvis det er type II og barnet overlever fødselen,
lever de sjeldent mer enn noen dager eller uker.
Robbins, noen du kjenner?
En venn.
Jeg er veldig lei for det.
Det må være noe vi kan gjøre.
Hva kan jeg gjøre?
Vær der for henne.
Edwards!
- Jeg tilgir deg. - Du... Hvorfor?
For å ha plapret om vår lille buddhagutt.
Det var en tabbe, og jeg var en dust.
Jeg er litt glad for at jeg vet det. Jeg sier det til Jackson i kveld.
Ok.
Beklager.
Som sagt går det bra.
Du er virkelig engasjert i dette.
Må få alle skrittene mine.
- Dr. Webber! - Se hvem som våkner.
Ikke be om unnskyldning.
- Du tok parti med Shepherd i dag. - Stemmer.
- Jeg vil vite hvorfor. - Pierce, det var usikkert.
Kunne ha gått begge veier.
Men jeg er glad det gikk din.
Jeg trenger ikke et klapp på skulderen.
Mente du ikke lesjonene i brystet trengte umiddelbar handling?
Absolutt. Men det var en umulig situasjon,
så jeg gjorde en risikoanalyse,
resultatmålinger, negative virkninger.
- Det blir litt av en liste. - Jaså?
Den er jo ikke ufeilbarlig, men den stemmer som regel.
- Kan jeg se den? - Nei. Jeg gjør det i hodet.
Alt det?
Jeg har mange års trening.
Jeg skulle gjerne ha gått gjennom den listen med deg hvis du har tid.
Det passer dårlig nå,
men kanskje vi kan snakkes i morgen tidlig,
eller vi kan ta en kopp kaffe.
Det vil jeg gjerne. Takk.
- Kan du skynde deg? - Vent. Det er Meredith.
Hun og Shepherd har en greie.
Vil du vente på henne?
Hun kan kjøre med oss hjem,
så slipper hun bryet med å komme senere.
Du kan bre om henne, legge et drops på puten hennes.
- Kom igjen. Hun er der ikke så ofte. - Hun er alltid i sengen vår.
Og nå er Arizona i dusjen vår.
Det føles som et kollektiv.
Klapp igjen. Jeg har sagt det er ditt hus også.
Ja, du sier visst det til alle jentene.
Det huset har alltid vært åpent.
Selv da Mer hatet meg, kunne jeg være der.
Folk hadde problemer, trengte et sted å være,
og de kom dit.
Du burde forstå det bedre enn noen.
Og så lenge jeg er...
Det blir åpent, ok?
Greit.
Og kom igjen.
Du i sengen og Meredith i sengen er to vidt forskjellige ting.
- Det bør de være. - Må jeg bevise det?
- Hvor skal du? - Jeg trenger å bli overbevist.
Kom igjen!
Kan jeg det?
Vær så god.
Der er du. Jeg tror...
Jeg ble oppkalt. Hvorfor er du her nede?
Vent. Hva gjør du?
Du ba meg være diskré, så jeg er her.
- Ingen kommer ned hit. - Nei. Ta dem ned.
- Hvorfor det? - Få dem tilbake.
Hvis hun finner meg med disse, kverker hun meg.
Glem at jeg sa noe til deg.
Du sa at alle som trengte å vite det, visste det.
Ja, og det er hun og jeg,
og hun vet ikke at jeg vet alt dette, ok?
- Hun må ikke finne ut at jeg stjal disse. - Arizona...
Jeg trodde hun var farlig og uvøren,
men det viser seg at hun bare dør.
Hun er alene, og hun er smart,
- morsom, kåt og ensom. - Arizona, hør her...
Hun fortjener å dø slik hun vil.
Jeg vet hva jeg skal se etter nå.
Hun fortjener å dø med den verdigheten hun kan...
Arizona, hold kjeft og hør på meg!
Jeg tror jeg kan fjerne denne svulsten. Jeg tror jeg kan redde henne.
Dr. Herman?
Kan jeg spørre deg om disse bildene igjen?
Ja. Godt sett, forresten. Våkent blikk.
Er det ingenting som kan hjelpe barnet deres?
Hvis noen kan hjelpe, så er det deg.
Edwards, jeg skulle gjerne si at det var det,
men det hjelper verken deg eller dem.
Slike tilfeller er vanligvis håpløse.
Dette barnet ville fått et svært kort, smertefullt liv. Beklager.
Så søt, sitter som en liten Buddha.
Hva var det for noe?
Jeg kan hente barna hvis du bare vil hjem.
Husket du Zolas jakke? Du glemte den i går.
Jeg husket jakken.
Hun kan ikke gå ut i kulden hvis hun ikke har jakke.
- Hun har jakken. - Du glemte den i går.
Jeg husket den fordømte jakken. Hvorfor stoler du ikke på meg?
For Guds skyld, Meredith, selvfølgelig stoler jeg på deg.
Hvorfor ba du Richard om en ny vurdering i dag?
Hadde det vært en annen, dr. Bailey, ville du gjort det?
Det var en konsultasjon.
Samme om det er en konsultasjon eller en jakke.
Du stoler ikke på meg, og du vil bare krangle med meg.
Jeg vil ikke krangle med deg,
men jeg går ikke på akkord med meg selv
- fordi du tror jeg... - Det har du alt.
Du har gått på akkord med deg selv og svekket deg for meg.
Jeg føler surheten og bitterheten din, Derek.
Vet du hvorfor? Vet du hvorfor jeg er bitter på deg?
Fordi du aldri har støttet meg i dette,
ikke siden jeg sa jeg ville bli.
Jeg sa at du og barna var viktigere.
Du har vært fast bestemt på å vise at jeg tar feil,
at det er feil valg.
Jeg har bevist det, for du kan ikke være lykkelig her.
- Du reduserer alle rundt deg. - Jeg gjorde dette for deg.
Jeg ga avkall på alt for deg.
Der har vi det. Alt.
Du ga avkall på alt.
Var det alt for deg?
Hvor skal du?
Ingens minne er perfekt eller fullstendig.
Vi blander ting.
Vi glemmer tiden.
- Derek, ro deg ned. - Nei, jeg er lei.
Jeg vil ikke dette, denne konstante kranglingen.
Ikke jeg heller, men jeg vil bare ikke la deg...
Ja, du mener jeg er en slags tyrann,
bestemt på å holde deg nede.
Du holder deg nede, og nå betaler jeg for det.
Jeg vet ikke hvordan det kan ordnes.
- Du skulle bare ha dratt til DC. - Er det det du vil?
- For den døren står på vidt gap. - Det er det du vil!
Meredith, de tilbød meg jobben igjen i dag.
Jeg kan ta den akkurat nå.
Vi er på ett sted...
- Derek. - Derek.
Akkurat. Meredith.
...og så et annet.
Det burde du. Ta den.
Deborah, det er dr. Shepherd. Så godt jeg fikk tak i deg.
Det var flott at du kom innom i dag.
Fortell presidenten at jeg gjerne tar imot stillingen.
Absolutt.
Vi kan snakke mer om det da.
Jeg gleder meg. Vi ses snart.
- Bra. Dra. - Jeg drar.
Nei. Jeg mener det. Dra nå.
Og alt føles som ett langt, uunngåelig øyeblikk.
Dra.
Hva betyr det?
Richard!
Hva tar vi med oss?
Hvilke deler vil hjemsøke oss?
Og jeg var sjalu.
Så jeg ødela det.
Skade oss?
Richard!
Gjøre slutt på oss?
Inspirere oss?
Han er veldig flott. Men han er ikke sola.
Det er du.
Akkurat som mor pleide å si.
"Karusellen slutter aldri å snurre.
"Man kommer ikke av."